Цей запис є частиною Вид на парк, Як і Парки та відпочинок Ешвіля серіал, який досліджує історію міських громадських парків і громадських центрів – і гірський дух, який допоміг зробити їх унікальними просторами, якими вони є сьогодні. Читати далі із серії і слідкуйте за APR далі Facebook та Instagram для додаткових фотографій, майбутніх подій і можливостей.
Казино та басейн Royal Pines Джейка Рашера десятиліттями було відоме як «пляжний клуб гір», де відбувалися найкращі музичні виступи та служило фоном для літніх спогадів. Після багатьох років спостереження за поколіннями дітей, які ростуть біля басейну, він звернувся до Asheville Parks & Recreation (APR), щоб заснувати Парк Джейка Рашера коли вийшов на пенсію.
Шлагбаум Банкомб
Після прибуття перших європейських поселенців територія Ешвілла повільно, але неухильно зростала з приблизно 1,000 мешканців, згідно з першим переписом населення Сполучених Штатів у 1790 році. Це число не включало черокі, які населяли регіон тисячі років тому та будували села вздовж сваннаноа. і французькі широкі річки, впадіння яких називалося ᏙᎩᏯᏍᏗ (Тогіясді, «місце, де вони змагаються»).
У той час як трапери та прикордонники використовували стежки черокі та стежки, залишені дикими тваринами, щоб пересуватися по ущелинах і вершинах у горах, їх було в основному недостатньо для власників присадибних ділянок і торговців, які перевозили товари на ринок. Оскільки передгір’я штату Теннессі стали основними районами для розведення корів, овець, птиці та свиней, знадобився більш ефективний спосіб переміщення худоби до більш густонаселених прибережних міст, включаючи Чарльстон і Августу.
У 1819 році Генеральна Асамблея Північної Кароліни створила Раду внутрішнього вдосконалення для будівництва доріг для покращення торгівлі та регіонального розвитку. Будівництво шлагбауму Buncombe Turnpike було засновано на планах правління з’єднати два окремих міста під назвою Грінвіль у Теннессі та Південній Кароліні. Завершений у 1828 році, він приніс нові поселення, комерційну торгівлю та туризм у західну Північну Кароліну.
75-мильна артерія приблизно проходила по тому ж шляху, що й сучасні US 25, через округ Банкомб, з’єднуючись із пологим уступом Френч-Брод біля нинішнього перехрестя Бродвею та Ріверсайд-драйв. Оскільки літні відвідувачі з узбережжя подорожували до Ешвілла в комфорті екіпажів замість фургонів, точки вздовж шлагбауму перетворилися на популярні курорти та пансіонати. Ці заможні родини змінили ландшафт місцевості, будуючи будинки для відпочинку серед невеликих полів, що належали місцевим фермерам.
Королівські сосни: передмістя Ешвілла![]()
Деніел Блейк був одним із перших власників чарльстонських плантацій, які оселилися в цьому районі, побудувавши маєток на 950 акрах у 1820-х роках. Він продав майже 300 акрів своєї землі в 1847 році, перш ніж викупити її назад в 1852 році, після чого на ній був побудований будинок у стилі неоготики. Він перейшов до його сина, а пізніше онуки, перш ніж вона продала будинок і 516 акрів навколо нього компанії Вільяма Філіпса з Маямі в 1925 році.
Новий власник перетворив землю на ділянку під назвою Королівські сосни, названі на честь білих соснових дерев, що обсаджували проїзну дорогу до будинку Блейка, який став центром району. Описуваний як «приміське місто в центрі прекрасного та здорового середовища для тих, хто жадає життя в цих чарівних горах», реклама Royal Pines обіцяла електричне світло та електроенергію, телефонне обслуговування, асфальтовані дороги та систему водопостачання та каналізації. а також парки та центр відпочинку з приватним басейном, тенісними кортами та нічним клубом. Рекламна пісня під назвою «Everybody's Pining for a Home in Royal Pines» прозвучала під час концертів в офісах компанії в центрі міста.
Казино Royal Pines і басейн з джерельним живленням відкрилися в 1926 році, коли виступав олімпійський чемпіон з плавання та знаменитий Тарзан актор Джонні Вайсмюллер. Однак під час Великої депресії багато ділянок було занедбано, оскільки покупці більше не могли виплачувати свої іпотечні кредити. У 1940 році компанія William Phillips оголосила дефолт по кредиту, і незабудовану власність, що залишилася, було продано новому забудовнику Parkway Properties.
Під час Другої світової війни казино та басейн закрилися. Він залишався пустим, поки Джейк Рашер не придбав комплекс у 1947 році.
Сосни
Ветеран Військово-морського флоту Рашер володів і керував басейном «Плакуча верба» в Гендерсонвіллі, але зауважив, що він дуже любить бізнес з нічними клубами. Син одного з найбільших землевласників округу Хендерсон, інші бізнес-підприємства включали Jade Club в Ешвіллі та A&H Airport Raceways на місці старого аеропорту Ешвілл-Гендерсонвілл, одного з найбільших в країні рейдів.
Казино та плавальний басейн одразу стали популярними розважальними місцями для підлітків і молоді з Ешвілла та прилеглих районів, залучаючи багато гуртів, які незабаром стануть відомими. протягом наступних десятиліть, включаючи Бо Діддлі, Персі Следдж, The Drifters і The Supremes. Місцеві музиканти та мелодії з музичного автомата також спонукали людей танцювати на великому танцмайданчику з листяного клена, який Рашер назвав найбільшим у західній Північній Кароліні. Він побудував будинок через дорогу від парку, щоб завжди бути поруч зі своїм бізнесом.
У 1961 році казино/денсхолл/соціальний клуб було перейменовано на The Pines, тоді як басейн, будівля концесії та ігрова кімната залишилися відомими як басейн Royal Pines. Сезонний відкритий басейн створював сімейну атмосферу протягом дня.
Хоча не бракує історій про те, як підлітки потайки п’ють напої для дорослих або молоді пари, які залишаються поза комендантською годиною, Рашер запровадив дрес-код і суворе правило «тільки для пар» у танцювальному залі. Однак перше порушення округом Банком нового закону про «коричневу упаковку» відбулося в The Pines у 1967 році, коли капітан з офісу шерифа округу Банком увійшов під виглядом хіпі та побачив, як неповнолітні п’ють пиво. Після арешту капітан сказав оркестру продовжувати грати.
Зміна часу
У 1970-х роках Пайнс розростався завдяки численним добудовам. Оскільки рок і дискотека витіснили смак відвідувачів до ритм-енд-блюзу, нічний клуб закрився, а будівлю передали в оренду «Жінкам Лося» для використання як зал для бінго. Про своє давно відкинуте правило «тільки для пар» Рашер сказав: «Тепер це світ одиноких».
Басейн був перебудований у 1970-х роках, і під час перерв для плавання діти та підлітки розважали дітей і підлітків у відеозалі, більярдному столі та настільному футболі. Завершували парк гойдалки в зоні для пікніка та дитячий басейн для малюків. Коли скейтбординг набув популярності, Рашер додав рампи для катання на ковзанах і велосипедах на південній стороні парку, щоб створити безпечне місце для дітей, щоб займатися спортом поза вулицею. В інтерв’ю того часу він зауважив: «Коли ти залишаєшся серед молодих людей, ти залишаєшся молодим».
У 50 році, коли басейн відсвяткував 1997-річчя власності Рашера, він звернувся до міської влади Ешвілла з проханням перетворити простір у громадський парк відпочинку, один із небагатьох таких місць у південному Ешвіллі. APR керувала Lake Julian Park, коли вона була спочатку відкрита, але передала ці обов’язки округу Банкомб у 1970-х роках. З тих пір Південний Ешвіль пережив величезне зростання, але нових парків у цьому районі не було побудовано.
Рашер пожертвував це майно благодійному тресту, який вів переговори про продаж майна Trust for Public Land (TBL), некомерційній організації зі збереження земель. Усі доходи від продажу були розміщені в благодійному фонді, з якого Рашер міг брати витрати на життя. За цей час місто Ешвілл купило землю у TBL трохи менше ніж за 1 мільйон доларів. Після його смерті маєток Рашера, що залишився, було розділено між TBL і APR для утримання нового парку.
Парк Джейка Рашера
У 2000 році пожежна служба Ешвілла провела контрольоване спалення будівлі The Pines для навчання, і на його місці було встановлено великий ігровий майданчик з гойдалками, гірками, містками, доріжками та башточками. Більша частина парку залишалася відкритою зеленою зоною для імпровізованих ігор у волейбол, футбол і боулінг.
Рашер помер у 2003 році, а наступного року клуби Arden і Biltmore Forest Rotary провели перший із кількох музичних фестивалів Rock'n the Mountains. Вшанування музики та танців, якими було відоме місце, також допомогло зібрати кошти на павільйон у парку.
У складі 2016 зв'язок парків і зон відпочинку після референдуму парк Джейка Рашера отримав нову парковку, доступні тротуари, відкриті спортивні майданчики, павільйони та туалети, покращене освітлення, нове озеленення, пішохідну доріжку по периметру та перенесення інженерних комунікацій під землю – гарантуючи, що цей простір продовжує відповідати рекреаційним потребам майбутнього поколінь.
У вас є фотографії чи історії про парк Джейка Рашера? Надішліть їх на адресу cbubenik@ashevillenc.gov тому APR може надихатися минулим, коли ми плануємо своє майбутнє.
Фото та зображення
- На листівці 1927 року казино Royal Pines рекламувало цей підрозділ як «Велике передмістя Ешвілла». Хоча цей термін асоціюється з азартними іграми в сучасному вживанні, на початку 20 століття він частіше означав соціальний клуб. Надано Спеціальні колекції округу Банкомб, Меморіальна публічна бібліотека Пека, Ешвілл, Північна Кароліна.
- На цій карті, намальованій Германом Ректором, показаний шлях магістралі Банкомб через округи Хендерсон, Банкомб і Медісон із заїжджими дворами вздовж. Надано Спеціальні колекції округу Банкомб, Меморіальна публічна бібліотека Пека, Ешвілл, Північна Кароліна.
- З'явившись в The Asheville Times 7 травня 1926 року ця реклама обіцяла літо, повне веселощів і відпочинку, організоване Мері Фаррелл. Незважаючи на своє розташування приблизно в дев'яти милях на південь від центру Ешвілла, Роял Пайнс був одним із житлових районів міста, які швидко розросталися. Більш повно реалізовані райони того періоду, включаючи Кенілворт, Беверлі-Хіллз, Білтмор-Форест, парк Лейк-В’ю та частини Західного Ешвіля, виграли від своєї близькості до центру міста. Незважаючи на те, що в 1920-х роках Роял-Пайнс показав значні продажі земельних ділянок, до 1940 року було побудовано небагато будинків. Поліпшення транспорту дозволило збільшити субурбанізацію у другій половині 20-го століття та спричинило значне зростання південної частини округу, що зрештою прискорило повний розвиток королівських сосен. В результаті Королівські сосни більше нагадують житлові квартали другої половини 20-го століття замість своїх ранніх аналогів.
- У місцевих колекціях збереглося багато сувенірів про колишнє життя парку, включаючи сірникові коробки, брошури, плакати та цю попільничку.
- Недатована фотографія показує басейн Royal Pines наприкінці свого життя. Місце для пікніка та дитячий майданчик знаходяться у верхньому лівому куті нерухомості поруч із казино, яке багато разів добудовувалося протягом багатьох років. Поруч із цією будівлею є дитячий басейн і більший басейн із низькими та високими зануреннями та 20-футовою гіркою. Менша споруда – це концесійна будівля та ігрова кімната.
- Величезний дерев’яний майданчик був побудований за участю волонтерів Ротарі-клубів та інших громадських організацій, а також сусідів і окремих людей.
- У 2021 році парк Джейка Рашера отримав низку модернізацій, зокрема затінений павільйон із туалетами поруч із ігровим майданчиком.